Ki gyűjti be a liberális szavazókat?
Több fontos dolog is eldől a szeptemberi választáson. Például az, mely egymással közvetlenül versengő pártok lesznek sikeresek. A dolog azért is érdekes, mert mindegyik esélyes pártnak akad konkurenciája. Smer-Hlas, Republika-ĽSNS, Sme rodina-KDH, PS-SaS, Szövetség- Modrí-Most-Híd. Nézzük meg, hogyan alakul a versengés a liberális táborban!
![Csipkedhetik magukat](https://ma7media.storage.googleapis.com/sites/default/files/styles/freeform_large_9_2x/s3/2023-06/parlament-ulestermenek-eleje.jpg?itok=tTFoNQcG)
A liberális választók általában a nagyvárosi szavazók. Az Európai Unió felé nem kritikusak, támogatják az euroatlanti integrációt, az orosz-ukrán háborúban pedig egyértelműen az ukránok mellett állnak.
Az SaS sosem rejtette véka alá, hogy a gazdasági kérdésekből nem enged. Az ő felfogásuk szerint az állam csak akkor avatkozhat bele a polgárok életébe, illetve a közügyekbe, ha az tényleg szükséges. Robert Noczik és August von Hayek filozófiáját követik: az állam egyfajta éjjeliőrként működik. A gazdaságot nem kell korlátozni, és ha válság van, akkor a szabadpiac láthatatlan keze mindent megold. Ők arra hivatkoznak, hogy az egyéni szabadság a társadalom alapja, az emberi jogokat pedig ez szerint kell értelmezni. Európát és az Európai Uniót támogatják, ám a tömbösített és egységesebb Európai Unió már feladná a szuverén államok döntési jogait, ezáltal a szabadpiac és a versengés is megszűnne.
A migrációs politikájuk hasonló a konzervatívokéhoz: a párt, de legalábbis a pártelnök Richard Sulík szerint a schengeni övezetet mindenáron meg kell védeni az illegális migrációtól.
A szlovák belpolitikában a PS-el abban egyetértenek, hogy a Smert nem szabad hatalomhoz juttatni, a korrupcióval le kell számolni, a plurális demokráciát pedig meg kell őrizni. A PS-el ellentétben határozottan elítélik a magas adókat, számukra az egykulcsos adó jelenti a polgárok jóllétét, és egyben a polgári szabadságát.
Ehhez képest a PS sok mindenben máshogy látja a világot. Nem az egyén szabadságát tartják a legfontosabbnak, hanem a szociokulturális kisebbségek támogatását, amilyenek például az LMBTQI-közösséghez tartozók.
Az ő felfogásukban csak akkor valósulhat meg az igazi szabadság, ha előtte megvalósul az egyenlőség. Az Európai Unióra úgy tekintenek, mint az egységes országok közötti tömörülésre, illetve föderációra. A végső cél pedig az Egyesült Államokhoz hasonló Európai Egyesült Államok kiépítése. A szlovák belpolitikában az SaS-hez hasonlóan visszautasítják a korrupciót, elítélik a Smerrel való együttműködést, és inkább a magasabb adókat szorgalmazzák.
A kormányrúdnál előjöhetnek az olyan vitás kérdések, mint az adópolitika, illetve a környezetvédelem. Nagyon nehezen tudom elképzelni, hogy ezekben a témákban sikerüljön kompromisszumot kötniük. Csakhogy oda el is kell jutni, s mivel a két liberális párt egymás vetélytársa, ezért könnyen meglehet, hogy csak az egyikük kerül be a parlamentbe.
Amiben a két párt sajnos nagyon is hasonlít, az a magyar ügyekhez való viszony.
Bár a PS korábban hangoztatta, hogy a nemzeti kisebbségi ügyeket is felvállalják, de ezek csak üres kijelentések voltak, hiszen gyakorlati előrelépés nem történt. Sosem lehetett tőlük hallani, hogyan kellene bővíteni a nyelvi jogokat Szlovákiában, az útjelző táblák kihelyezését sem tartották fontosnak, sőt a Minority Safepack-et sem karolták fel a progresszívek. Pedig a párt elnöke, Michal Šimečka kijelentette, hogy a szlovákiai magyarokat az Európai Parlamentben is képviselni fogja.
Az SaS még ennél is kevesebb figyelmet fordít a nemzeti kisebbségekre. Bár azt többször is hangoztatták, hogy számukra is fontos a nemzeti kisebbségek támogatása, de ez csak olyan általános kijelentés, mint az emberi jogokra való hivatkozás. Az SaS listáján a múltban is több magyar képviselő indult, emlékezzünk csak Filip Mónikára. Ám szinte semmit nem sikerült átültetni az oktatásügyi programjából, sőt a saját pártja vetette el a volt államtitkár ötleteit.
A különböző felmérések azt mutatják, a Progesívne Slovensko jelenleg a második legerősebb politikai párt. A progresszíveket korábban is felülmérték, de végül nem jutottak be a parlamentbe. 2020-ban annyiban volt más a helyzet, hogy koalícióban indultak a Spoluval, idén viszont egyedül vágnak neki a választásnak.
A PS-nek pusztán azért lehet előnye az SaS-hez képest, mert az előző választási ciklusban kimaradtak a parlamenti életből, nem voltak részesei az előző koalíció kaotikus intézkedéseinek, ezért úgymond tiszta lappal vágnak neki a választásnak.
Sok szavazó pont amiatt hagyta el az SaS-t, mert részesei voltak az előző kormánynak. Sulíkéknak nehéz lesz ezeket a szavazókat visszacsábítani, hiszen akik már egyszer csalódtak, azok már egy olyan pártra szavaznak majd, amelynek esélye is van kormányt alakítani. Az SaS egyetlen esélye az, ha azokat a szavazókat tudja mozgósítani, akikkel el tudja hitetni, hogy csak velük sikerülhet kilábalni a gazdasági válságból, hiszen a legtöbb szakember az SaS listáján indul. Izgalmas hajrára számíthatunk, a java még csak most kezdődik!