Megismételhetetlen pillanat a Kortárs Magyar Galériában – KÉPEKKEL
Az Aranykert Művésztelep kilenc alkotójának munkáit bemutató tárlat megnyitójára került sor szeptember 13-án a Vermes-villában, Dunaszerdahelyen. A művésztelep eddigi 12 éve alatt 21 ország 127 művészének több mint 600 alkotása készült el.
![megismetelhetetlen-pillanat-a-kortars-magyar-galeriaban-14](https://ma7media.storage.googleapis.com/sites/default/files/styles/freeform_large_9_2x/s3/2023-09/megismetelhetetlen-pillanat-a-kortars-magyar-galeriaban-14.jpg?itok=nON3O4NE)
Péntek István, az Ollétejed melletti Szent István Park tulajdonosa Dénes Éva művészettörténész sugallatára hozta létre több mint egy évtizede az Aranykert művésztelepet, melynek művészeti-szakmai vezetője Dolán György képzőművész lett. A művésztelep a nyugodt alkotás biztosítása mellett időközben már egyfajta zarándokhelye is lett a szlovákiai magyar és máshonnan érkezett képzőművészeknek. Az Aranykert „gyümölcseiből” minden ősszel a „kultúrára éhezők asztalára” kerülnek a legszebb darabok a Kortárs Magyar Galéria épületében.
Az eseményt kultúrműsor zárta keretbe, amelynek során a somorjai zenei élet kiválósága, Németh Imre, továbbá Dráfi Mátyás Kossuth-díjas színész, előadóművész énekkel és verssel emelte a kiállítás megnyitójának fényét. Iván Péter, a galéria igazgatója bevezetője elején üdvözölte a megjelenteket és külön köszöntötte Péntek Istvánt és Máriát, az Aranykert művésztelep főszervezőit illetve helyszínének biztosítóit, Dolán Györgyöt, a kiállítás kurátorát, ezenkívül a kiállított műtárgyak jelenlévő alkotóit és Borbély Károly festőművészt, aki a rendezvény megnyitójaként hamarosan át is vette a szót.
Borbély Károly elmondta, hogy a koronavírus megjelenése által bevezetett korlátozások miatt az elmúlt években zömmel Tiszanánán folyt a szakmai és művészi munka.
Aztán úgy majdnem ötven évvel később volt szerencsém a római Szent Péter-bazilikában a kupola alatt gyönyörködni ebben a fénynyalábban, amikor a kupola ablaksorán keresztül a napsugár szinte minden percben egy másik szögből hasít be, s mire leér a padlóra, másfél-két méter átmérőjű fénynyaláb lesz belőle. S én azt vettem észre, hogy már nem is a műalkotásokat nézem, hanem ennek az atmoszférájában ringatom magamat. S ahogy az emberek belementek és fölcsillantak ebben a fénynyalábban, aztán eltűntek és megint… Ezt bámultam, mert gyönyörű volt. Ilyen az életünk. Tulajdonképpen a művésztelepek élete is ilyen"
- fejtette ki Borbély, aki hangsúlyozta a teremtés fontosságát, mert a művésztelep „megteremtése” is egy további teremtési folyamatot indított el, Dolán György gazdag ismeretségi köréből pedig elkezdte „toborozni” a művésztelep alkotóit. Amikor pedig ezek a művészek egymással is megismerkedtek, kommunikálni kezdtek, egy „élő organizmus” született. Az egy hétig tartott „pillanat” pedig megismételhetetlenné vált és nyomokat, azaz műveket, alkotásokat hagyott maga után, hangsúlyozta a festőművész.
- mondta Borbély.
Péntek István fő szervező szerint minden embernek szüksége van egy helyre, vagy tevékenységre, ahol a lelki békéjét megtalálhatja.
hangsúlyozta Péntek, majd köszönetet mondott a művészeknek, Dolán Györgynek, aki nélkül az egész nem működhetett volna, és kiemelte Almási Róbert munkáját is, ő szakmai vezetőként, szervezőként fektetett nagy munkát a tavaszi táborokba. A fő szervező meghatódottan jelentette be, hogy ez volt az utolsó év, amikor alkotótábort szerveztek az Aranykertben.