Száguldás a talján csizma sarkánál
Legutóbbi élménybeszámolónkat a sziklákból fogant Materával zártuk. Négytagú csapatunk innen folytatta tovább csavargását, ráfókuszálva Puglia tartományának látványelemeire. Első éjszakánkra Tarantóban rendezkedtünk be. Az elkövetkezendő sorok róla és az utána meglátogatott helyszínekről fognak szólni.
![Felvidéki csavargó - Száguldás a talján csizma sarkánál](https://ma7media.storage.googleapis.com/sites/default/files/styles/freeform_large_9_2x/s3/2024-03/boritokep_0.jpg?itok=4ZH4sZv9)
Szállásunkkal is meg voltunk elégedve, leszámítva a galambok kapargálását. Igen idegesítőek voltak, mikor hajnalban csinálták a showt. Nem egy csipeszt dobáltam utánuk a szállásunk erkélyéről rájuk, miközben a társaság három tagja a reggeli órákban lefutott a tengerpartra egyet csobbanni. Egy teljes napra egyértelműen érdemes megállni és hömpölyögni szieszta után a tömeggel vagy éppen szűk sikátoros utcákban keresni a történelmet. Óvárosa hangulatos, a szemetet is többségében elviszik és a sirályok sem kuláznak le fentről, ha figyelő szemedet rájuk veted.
Vettünk is olyan kombinált jegyet, mely felhasználásával négy ikonikus katedrálisba is beléphettél. Ezek név szerint a következők: Basilica di Santa Croce, Chiesa di Santa Chiara, Chiesa di San Matteo, Cattedrale Ss. Maria Assunta. Persze akadtak más korokból is épületek. Az ókori római időkből maradtak épületfoszlányok, melyek emelték a város hangulatát. Az esti fények nagyon hangulatosak errefelé. Ki is tippeltünk egy bárt, ahol kiülve, koktéllal a kezünkbe értékeltük az eddigieket.
Finom reggelinket szállásunk teraszán fogyasztottuk el. Bari előtt még beiktattuk Ostunit. Éppen belecsöppentünk egy motoros felvonulásba. Örömükben csak úgy bőgtek a mocik. Ostuni épületei olyan finom fehér színre voltak itt kimeszelve, hogy fogreklámba is beillettek volna.
Természetesen a drónunk itt is kibújt a batyunkból és rögzítette fenntről a lényeget. Bő három órácskára jöttünk és pihentünk meg itt, majd toltuk tovább a talján discoveryt. Ügyesen gazdálkodtunk az idővel, így a srácok megérdemelték a tengeri mosakodást. Torre San Leonardonál belefutottak a tengerbe, míg én addig lőttem a fotókat a közösbe.
Még mielőtt nekiindultunk volna a városnak, vettünk egy üveg bort. Utazótársunk az egyik mammával kinyittatta, majd finoman elszürcsölgettük a szállásunkon. Az apartmanunk különlegességét az adta, hogy minden kódra nyílt. A szállásadóval nem is találkoztunk. Minden adatot leküldött, elmagyarázott. Nagyon pöpec kis lakás volt a miénk.
Este már nagy volt a bizsergés, mivel a következő hétfői nap az olaszoknál egy nemzeti ünnepükre esett, így a vasárnapi estéjük egy igazi népünnepéllyé változott. Az óvárosi barangolásunkat ügyesen letudtuk. Bariban őrzik Mürai Szent Miklós ereklyéit, a román kori építészet egyik csúcsában, a San Nicola-bazilikában. Számomra tragikomikus volt, mikor koporsóját a szájmaszkokban sorbanálló tömeg csókolgatta, majd egy arra kijelölt ellenőr, minden csók után fertőtlenítette az üvegkoporsó azon részét.
Bari egyik főútján kialakított rögtönzött pályáján már javában zajlott a retro versenyautók banzája. Veterán olasz sportkocsikat vonultattak fel és nyomatták a gázt. Óriási volt a hangulat, az egész várost a nyüzsgés jellemezte. Este tíz után húztunk vissza a szállásra, mivel az elmúlt három nap eléggé kiszipolyozta erőforrásainkat. Jó pár lábtangós kilométer volt már mögöttünk. Persze ezt a város népe nem értékelte. Éjfél után a fél Bari nekiállt énekelni. Tudnak ám ezek a taljánok élni!
Az utolsó reggelünkbe belefért még bőven egy kiadós reggeli, na és az elmaradhatatlan cappuccino. Kora délelőtt leadtuk kocsinkat, a hazautazás Budapestre pedig már a megszokott séma szerint zajlott le.
![Felvidéki csavargó - Száguldás a talján csizma sarkánál](https://ma7media.storage.googleapis.com/sites/default/files/styles/nagykep_large/s3/2024-03/a_z_okori_roma_maradvanyai_2.jpg?itok=glPnXvzK)